Det finns människor
som försöker skriva om historien.
Dessa människor är farliga. De säger vad som helst för att bli legitima.
En dag kommer en liten latino med stor käft läsa några böcker
och intala sig själv att han bidragit till vårt land.
Be för att dessa lögner
inte ska sippra in i vårt vackra land.
Om de gör det,
må Gud hjälpa oss.
Damer och herrar, John Leguizamo!
Lugna ner er.
Lugna er.
Vi har mycket att göra ikväll.
Och jag har ont om tid
för jag ska radera hela er utbildning...
och ert sätt att tänka
och det blir inte enkelt, för det sitter djupt.
Jag berättar bara det här för att ett år sedan
så flöt mitt liv på riktigt jävla bra.
Jag turnerade hela sommaren och kom hem och...
Jag gick mot min sons rum och hörde sängen...
"Okej, jag öppnar dörren nu."
Han hoppade i sängen
spelade något västernspel på datorn:
"Yippie-aye-ay. Skjut rödingarna.
Skjut vildarna. Pang!"
Jag sa: "Så kan du inte säga."
"Varför inte?"
"Vi är de röda vildarna.
Vi latinamerikaner är mestadels indianer."
"Nej, pappa.
Du är den röde vilden och mexaren, inte jag.
Det är därför du inte får hämta mig på skolan längre."
Sen får jag reda på att min son blir mobbad i skolan av en klasskamrat.
Det börjar på skolgården när de leker tjuv och polis,
och den lille skiten säger:
"Mexare kan inte vara poliser.
Jag vet, för min släkt var kaptener och generaler i inbördeskriget.
Bäst du springer så jag kan skjuta dig i ryggen, mexare.
Pang!"
Den lille skiten...
hade cojones att kalla min son mexare.
Det här skulle inte hända oss
för han går på en fin privatskola och jag har jobbat hårt för att bli aktad.
Dra åt helvete.
Min son går genom samma rasrelaterade elddop som jag gjorde.
Jag frågar min fru om råd, och hon är judinna.
Så hon är väldigt intolerant mot intolerans.
Hon får mig att prata med den lille skitens pappa.
Nu måste jag oavsiktligt med flit råka stöta in i honom.
"Ursäkta, mr Jackson, såg inte att du stod där.
Men nu när du är här...
Din son kallade min son ett öknamn. Om han nu måste göra det
så kan han väl använda rätt namn, för "mexare" står för mexikaner.
Min son är faktiskt dego, spagge och judejävel, okej?
Skitungens pappa säger: "John, jag är hemskt ledsen.
Jag visste inte att min pojke hade kallat din son mexare.
Han sa åtminstone inte "illegal mexare".
Vad? Jag är inte rasist.
Min familj donerar pengar till mångfaldsprogrammet varje år.
Jag kommer från en lång släkt av filantroprenörer."
"Jaså? Jag kommer också från en lång släkt. Av folk som...
Mångfald? Förstår du hur du låter?
Känner du mig, kanske?"
Helvete.
Jag tappade det.
Och jag hade inte svar på tal.
Och jag är för fan från orten!
Men inte min son. Han är ett av de söta, blyga barnen
med ett IQ sju poäng från geninivå.
Så han är den första de ber om hjälp med läxorna
och den sista de bjuder till dansen.
Därför kände jag mig extra skyldig
att jag inte kunde försvara honom.
Men hur kan jag göra det?
I min släkt fanns inga kaptener eller generaler.
Inga latinamerikanska.
Var skulle jag ha lärt mig det?
Holla, New Yorks kommunala skolsystem.
För att hjälpa min son
behövde jag gå till botten med mina problem:
Känslan att jag är en andra klassens invånare.
Jag började se tillbaka på mitt liv.
Plötsligt var jag i 70-talet.
En dag kom jag hem tidigt från skolan
och såg min mamma onanera i badkaret.
Herregud! För långt tillbaka! Spola fram!
Rätt in i 80-talet.
Mycket bättre. Ni anar inte.
Där är jag i min högstadieskola, IS 145.
Vi var 55 förvildade nyckelbarn i varje klass.
Det var som Flugornas herre, fast med mycket mindre vuxentillsyn.
Min historielärare, mr Flynn,
var en elak, sadistisk jävel.
Han hade en backspegel på svarta tavlan.
Den behövde han.
När han stod med ryggen åt oss kunde han säga:
"Okej, Legizmo, jag ser att du står upp.
Sätt dig ner innan jag häftar fast dig i stolen.
Vad åt du till frukost, din colombianska mammas olagligt pulver?
Tyst i klassen.
Öppna era historieböcker på ett kapitel som ni kommer känna till i livet:
Kapitel 11 - konkurs.
Tyst i klassen.
Vad har grekerna bidragit med i världen
förutom fetaost?"
Min kompis Crazy Legs sa: "De uppfann analsex."
"Nej, mr Hernandez, det var din mamma.
Sätt dig och håll käften."
Hela klassen var som ni, men inte jag. "Åh!"
"Okej, Legizmo, innan du skiter på dig."
"Mr Flynn, jag ville verkligen fråga dig
varför du alltid pratar om alla andras bidrag till Amerika
utom mitt folks?
Min farbror Sanny säger att hela detta med att bli upptäckt
av den där Columbo...
är liksom skitsnack.
Vi blev erövringade.
Det är som om jag upptäcker din plånbok i din bakficka
och nu är den min, eller hur?
Eller hur?"
"Mr Gizmo, vet du vad detta folk har bidragit till vårt land?
Droger och våld.
Sätt din okunniga röv på stolen."
"Mr Flynn, varför säger du så? Känner du mig kanske?
Va? Känner du mig?"
Jag var inte så bra på att svara då heller.
Jag vet inte hur ni känner...
men jag har alltid känt att min historia har dolts för mig.
Historieböcker, filmer, tv, allt.
Precis som att min mamma dolde min pappas historia från oss
efter att han övergav oss.
Mamma sa alltid: "Mijo, jag ville inte prata illa om din pappa.
Det skulle förstöra ögonblicket då du själv skulle räkna ut det."
Allt jag kunde om min historia
var vad min puertoricanska farbror Sanny, som var döv, lärde mig.
Han var vår expert på allt.
Han tittade alltid på PBS, för högt...
och sa alltid: "Mijo, säg inte så, pendejo.
Du måste känna dig själv.
Vi hade pyramider och kalendrar.
Och min mormors mormor...
var indianprinsessa.
"Men, farbror Sanny, min lärare ger carajo i det!"
"Jesus, mijo.
Samla ihop
din skit.
För latinamerikanska män...
måste jobba dubbelt så hårt...
för att komma hälften så långt."
Det var inte...
precis ett överflöd av information.
Men tillräckligt mycket för att jag skulle få problem.
Som tur lärde min farbror mig om vår latinotidslinje, som jag vill visa.
Och det är mayafolket vid 1.000 år före Kristus.
Och sen har vi nutid.
Vad har vi nu, pitbull-eran?
Get it, don't stop...
Men vad hände
under de 3.000 åren mellan vår inhemska civilisation och oss?
Hur blev vi så icke-existerande? Om man inte kan se sig själv
representerad utanför sig själv,
känner man sig jävligt osynlig.
Jag hade anledning att få panik
för som den store spanske 1900-talsfilosofen Santana sa...
Nej, nej, inte Carlos - George.
Han sa: "De som inte minns sitt förflutna är dömda att upprepa det. Coño."
Ända sedan min son blev mobbad, satte jag en fatwa på mobbaren
och gick ut i intellektuell jihad.
Nu är jag självutnämnd gettoforskare. Holla!
Kvällens lektion är...
latinamerikansk historia för puckon.
Och det är ni.
Ledsen, men det är sant.
Ikväll ska jag prata om våra förfäder och våra riken,
sånt som inte står i historieböckerna.
Lyssna noga för det blir prov sen.
Vi börjar med latinamerikanskt DNA.
Jag har forskat mycket
för att få reda på att vi latinamerikaner är minst 40 % indianer.
Och då menar jag...
Inte: "Var snäll ta ner byxorna...
så jag kan undersöka rektum."
Vi är också 25 % svarta.
Det stämmer.
Efter att erövrarna tagit indianerna som slavar och de dog ut,
importerade de svarta för att fylla de tomma platserna.
Så vi är definitivt svartifierade.
Ni är säkert det med.
Jag kan bevisa det.
Klappa händerna
Stampa fötterna
Klappa händerna
Jag sa a-oh, ah, ah-chi-ca
Okej, kanske inte.
Vi är också 25 % vita, 25 % judiska,
25 % libanesiska och 40 % jag vet fan inte.
Totalt 180 %.
Såna är vi latinos.
Jag vet att det är förvirrande,
för vi latinos är oäktingar.
Anledningen till det är att de vita europeiska erövrarna
kom hit på 1500-talet utan kvinnor.
Och de kåta jävlarna
sexade upp alla våra infödda sötnosar,
och erövrarna: "Gonzalo, pst. Gonzalo.
Trodde aldrig jag skulle säga det, men kan man knulla för mycket?
För jag är trött på att knulla.
Jag vill aldrig mer knulla. Nu får det fan vara nog."
Erövrarna var som NBA-spelare på poolparty hos Kardashians.
Så blev vi latinos deras oäkta avkommor.
Nu ska jag vara Bob Ross. Minns ni den coola vita killen med afro?
På kabel-tv? Älskar honom.
"Låt linjerna andas, låt linjerna göra vad de ska.
De stora sjöarna är här någonstans, ungefär fem. Jag har ingen koll.
Men New York är som en babypenis.
Florida är en rutten tjocktarm. Texas är en uttorkad juver.
Kalifornien är som en stinkande rumpa.
Mexiko är som en sexig kvinna med en stor bak.
Så stor. Jag kan rita det hela dagen.
Och Sydamerika passar aldrig in. Ingen bryr sig."
Vad gäller resten av de så kallade rövhålsländerna...
Kuba.
Dominikanska republiken.
Och Haiti.
Puerto Rico.
Wepa.
Och alla småöar är som mojoncitos.
Förr i tiden vi var tre miljoner tainos i Karibien,
33 miljoner inkaindianer i Sydamerika,
30 miljoner azteker i Mexiko,
och sju miljoner apache-, Comanche- och navajoindianer i västern,
och det blir totalt...
73 miljoner människor.
Tills...
den stora...
utrotningen.
Då försvann 95 % av oss från jordens yta.
Hur många blir kvar?
Du ser smart ut. Vad blir det?
Nej, du tänkte inte säga 5 %. Alla kan säga det. Det blir ett streck.
När du har tre åker du ut.
Publikvärdar, ojo.
Det blir 3,65 miljoner indianer kvar.
Det här folkmordet retade upp mig.
"Varför, John?", frågar ni.
Frågar ni?
Varför, John?
Tack för frågan.
Jag har alltid haft...
aggressionsproblem.
Nu vet jag varför, på grund av omedvetet erövringsagg
som jag har känt hela livet.
Mitt agg var inte helt omotiverat.
För våra förfäders rikedomar,
vårt arv, vårt guld, stals från oss.
Vi hade tonvis av vackra och sofistikerade museiskatter.
Tills de kom hit... Timeout.
Dags för en historisk fotnot.
Varför kallas vår konst "folkkonst"
och all europeisk konst "finkonst"
och modern konst är vår folkkonst som gentrifierats?
Du.
Försöker du vara slug och bara säga ja?
En sann ja-sägare. Två streck.
Du borde skärpa dig. Jag vill inte stanna och läxa upp dig.
Till resten av er, för jag gillar er...
När erövrarna, come mierda...
kom hit, smälte de ner alla våra guldmästerverk till mynt.
Det är som att gå på museum i Florens, se statyn av David och säga:
"Larry, se på den statyn.
Den skulle bli en fin marmorköksbänk."
Den här kung Filip av Spanien
stal 500.000 ton guld från oss,
och dubbelt så mycket silver,
genom att avfärda oss som hedniska vildar.
Jag har en vilde till dig här, kompis.
Och Filip av Spanien...
Nej, kung Filip... Nej...
Hallå, här uppe.
Så...
Kung Filip av Spanien trackade oss alltid.
Han ville bevisa att vi inte var människor för att kunna råna oss i århundraden.
Han var alltid...
"Hämta hit 500 av de här vildarna så sätter jag dem på mitt kungliga zoo
så får ni se att de är själlösa djur.
Vem hade trott att koloniseringen skulle vara så kul?"
Råna, våldta, plundra
Plundra, råna, råna, Våldta, våldta, våldta
Sätta oss i burar!
Tack och lov att det inte händer längre.
Förresten...
Detta var den största stölden genom tiderna.
Jag vill ha gottgörelse, era jävlar.
Det guldet bekostade inte bara det spanska riket
utan även de brittiska, franska och ottomanska rikena på 1600-talet.
Just när jag blir alldeles upphetsad av min forskning,
kommer såklart min fru in helt fakakta...
Det är jiddish för erektionsdödare.
"Jag pratade med Buddys historielärare.
Han ligger efter. Pratar du med honom?
Jag har redan mycket med Boo."
"Får jag inte hjälpa Boo?"
"Okej, hjälp henne med trigonometrin."
"Jag hjälper Buddy."
"Tack, kan du ta tag i det utan att ställa till det?"
"Oroa dig inte, jag ska ställa till det så fort jag kan.
Jag skojar bara. Jag fixar det här. Gå."
Jag väntar tills min fru går
och coachar min son om mitt årslånga projekt:
Att hämnas på mobbaren.
"Okej, Buddy. Vi ska öva. Låtsas att jag är mobbaren
och kommer mot dig. Nej, var inte rädd, vi låtsas bara.
Jag säger:
Jag kommer från en släkt av inbördeskrig, bla bla...
Då säger du:
Det spelar ingen roll för vi var här först,
vi fick fart på Amerika före Columbus,
den folkmördande pedofilen och våldtäktsmannen.
Buddy, det kommer få tyst på honom.
Okej? Är vi klara?"
"Nej, pappa. Vi har inte ens börjat med historieläxan."
"Okej, mitt fel. Vad är uppgiften?"
"Jag ska skriva om hjältar jag ser upp till."
"Skriv om någon latinohjälte. Det är en bra idé.
Okej, vi pratar om det sen, men du har fått dina ordrar.
Gå nu och lek som en vanlig unge. Du fixar det här. Gå!"
Jag trodde att han skulle sätta den,
men på Columbusdagen, inför sin klass, säger han:
"Eh... jag vet att vi har många latinamerikanska hjältar,
så jag jobbar på att hitta namnen och datumen.
Men jag vet att Columbus var en folkmördande pedofil och våldtäktsman."
Såklart tränger mobbaren upp min son på toaletten:
"Käften, ditt projekt suger.
Åk hem till ditt land, ditt arsle."
"Aj! Varför åker inte du tillbaka? Vi var här först, dumbom."
"Jaså? Bevisa det, pucko."
"Det ska jag, men jag vet inte alla fakta än."
"Det är klart du inte vet, för du är kungen av ingenting.
Kom hit, kungen av ingenting, för jag ska kröna ditt arsle. Flyr du?
Spring hem och ta livet av di, bitch."
Min stackars lille pojke kommer hem och:
"Pappa du bara hittar på allt.
Jag ska aldrig mer tro på dig."
Han springer in på sitt rum.
Jag ikläder mig min bästa papparoll, och säger: "Buddy, älskling.
Jag är ledsen, men livet jävlas ibland.
Och du måste typ byta ställning tills det känns bra.
Det lät inte så som jag tänkt mig.
Det jag försöker säga...
Buddy, älskling.
Det jag försöker säga är:
Jag gav dig en bättre uppväxt så att du skulle slippa sånt här.
Men på gatorna får du inte låta någon komma åt dig, så du har mitt tillstånd
att slå honom på käften."
Min son öppnar dörren.
"Pappa, Gandhi sa...
Gandhi sa att om alla följde 'öga för öga'
skulle hela världen vara blind."
"Men Buddy, Gandhi kunde inte tänka klart
för han var alltid hungrig."
Förstår ni...
Min son.
Han förstår inte hur den riktiga världen funkar.
Men det gör jag. Som min pappa sa, och jag skrev ner det...
Jag ville inte glömma det enda han sa till mig.
Låt mig...
"Alla män måste mäta sig i livet.
Hur mäter man en mans... värde?
Genom att testa honom i kamp."
Jag tänkte gå i krig å min sons vägnar
och visa riktiga latinamerikanska krigshjältar.
I hemlighet tog jag en kopia av hans historiebok.
Jag letar efter latinamerikanska hjältar och insatser
från pärm till pärm - ingenting. Nada.
Det är ofattbart.
Inte en enda mening, inte ett enda kapitel,
inte ett enda omnämnande.
Som om vi varit frånvarande i alla århundraden.
Jag måste erkänna, det började göra mig deppig.
Tills...
jag upptäckte Howard Zinns A People's History of the United States.
Den borde vara obligatorisk läsning för varenda unge i USA,
för den öppnade världen för mig.
Redan i första kapitlet visar han
att vårt bidrag var ännu större än jag trodde.
Vi gav er också tomater, potatis,
choklad - försök leva utan det -
hammockar, kanoter, chilipeppar,
tobak, narkos, hjärnkirurgi, och ni från Jersey och Long Island?
Hockey.
Inte så att européer inte gav oss något, o nej.
För de gav oss tyfus, kolera,
malaria, mässlingen, tuberkulos,
digerdöden, förkylning, difteri, vattkoppor, kikhosta,
lepra, och inte att förglömma: råttor, kackerlackor och duvor.
Efter all denna skit de gjort mot oss,
ger vi er några av de sexigaste danser som världen har skådat.
Tango.
Cumbia! Wepa!
Wepa!
Cha-cha-cha.
Mambo.
Samba.
Var var jag?
Nej. Herr Uppenbar, jag vet att jag dansade.
Långt före...
Columb-ass...
var vi bekymmerslösa stammar
som levde i en så kallad tusenårig fred.
Och jag vet varför tainofolket var så fridfulla i Karibien för de...
Dingalinga hör dem ringa
Booyaka, booyaka
"Hallå, bloodclot!
Vill batty boy berätta något?
Hallå, mannen. Undrar du någonsin...
Undrar du någonsin...
vad blixtens hastighet skulle vara om den inte...?
Ja, mannen."
Tainofolket var det vänligaste folket som världen någonsin har skådat.
De brukade utkämpa krig med träsvärd, för att inte döda sina fiender.
Det är så gulligt.
Timeout. Historisk fotnot.
Dags att förtydliga några stora missförstånd om Columbus.
Ett: Han har aldrig satt sin fot i Amerika, bara här.
Två: Han sändes hit av spanjorer men han var italienare.
Tre: När han först träffade tainofolket
sa han, med sina egna oefterhärmliga ord:
"Hallå du stora bruna mook, kom här.
Du ger oss tobak, bomull och guld så ger vi er...
Vi ger er... Ursäkta mig.
Guido, vad ska vi ge de här mulyans?
Vi ger er de här spruckna speglarna och sen våldtar vi er.
Vi har druvor, menar jag. Glöm det, vem sa det? Glöm det."
Columbus var Nya världens Donald Trump.
Till och med nån som Mike Tyson skulle sagt:
"Säg vad ni vill om mig, men idioten är galen."
Columbus gjorde i princip inbrott.
Och ovanpå det,
gav han dem syfilis.
Jag måste skriva ner det.
"Sifilis."
Självklart vet jag inte hur det stavas.
Bara folk som haft det vet hur det stavas.
Extrapoäng till alla här
som kan berätta hur européerna fick syfilis.
Jag ska inte fråga hur du vet.
Jag vill inte veta. Men han har rätt. Från får.
Inte bara från får! Från att knulla får.
Jag gillar också lamm, men jag drar ändå en gräns.
Men inte européer. "Åh, Fluffis!
Dina ögon är så fina, du är så fluffig.
Får jag kalla dig Fluffis? Jag älskar dig! Säg mitt namn!"
"Bäää!
Bäää!"
En sammanfattning.
Columbus tar syfilis till Nya världen
genom att våldta nioåriga tainoflickor,
och gör alla tainos till slavar tills han utplånar dem.
Det, mina älskade idioter, kallas den karibiska förintelsen.
Det är slutet på tainofolket och deras tid på jorden.
Vad gör vi sen?
Vi ger Columbus en dag att fira honom för att ha lurat folk.
Hur tänkte vi?
"Vi firar alla som lurar folk.
Nästa vecka inför vi en helgdag för min exfrus skilsmässoadvokat."
Jag blev besatt av det snälla tainofolket.
De skulle vara perfekta för min sons historieprojekt
och för min son, eftersom han är så snäll.
Så jag la fram det för honom.
Och han:
"Förlåt, pappa, men den här tjejen jag gillar
tycker redan jag är en mes för att jag blir mobbad.
Så jag kan inte göra mitt projekt om mesar."
"Imponera på henne med det andra jag sa."
"Ja, det är en bra idé.
Jag säger att jag kommer från fårknullare som hade syfilis.
Tack, men det är därför jag inte pratar med dig om sånt här."
"Det är inte rättvist.
Du kan prata med mig om allt.
Jag ska bevisa det för dig. Jag ska visa dig...
Jag ska visa att du kan bli en hjälte för din tjej.
Jag har ett idiotsäkert... hjältetest.
Enligt mig behöver man bara
tre saker för att vara hjälte.
Ett: Var inte en pitt.
Hjältar diskriminerar inte.
De offrar sina liv för att hjälpa alla, oavsett vad, okej?
Två: Var inte ett rövhål.
Hjältar agerar när de blir ombedda att stå upp för något
eller falla på knä för något.
Tre: Var inte en fitta.
Hjältar fegar inte ur.
Så här ser den ut. Jag är gift, så det var ett tag sen.
Det är en liten grej där uppe, och sen...
Okej, Buddy, lyssnar du?
Älskling...
Denna...
ska in här.
Ibland, på din födelsedag, här.
Okej?
Det är vårt sexsnack. Säg inget till mamma.
Nu kör vi alla genom hjältefiltret.
Okej, glöm tainofolket för de var för snälla,
men vad sägs om att använda de stora aztek-krigarna?
De var så grymma,
med sina saker genom näsorna, de uppfann basket och allt."
"Som oskuld kan jag inte stötta dem
för de skulle offrat mig också."
"Va? Var har du lärt dig det? I skolan?"
"Nej, jag såg filmen Apocalypto."
Toppen. Min son lär sig historia av Mel Gibson.
Helvete, hur sjukt är det?
Jag var tvungen att fördubbla ansträngningarna för min sons skull
och, som tur var fick jag hjälp av den här boken
av den spanske munken, Sahagún,
som var aktiv under aztekernas tid och pratade på...
Jag ska förklara.
Sahagún säger att år 1520,
skickade Spanien Cortés för att kolonisera Mexiko.
På den tiden kallades Mexiko för aztekernas rike.
Deras huvudstad, Tenochtitlán, var här.
Väx upp.
Så...
erövrarna tyckte att staden såg ut som en dröm.
Den var vacker, oförstörd och vit
och hade 45 offentliga byggnader, tempel, marknader, akvedukter.
Staden omgavs av en stor sjö.
Så de var säkra.
Så hur fan förlorade vi?
Hur fan kunde vi förlora?
Den eurocentrerade skildringen,
även i en progressiv bok som Guns, Germs, and Steel,
är att vi infödda förlorade för att vi var underlägsna.
Européerna påstås ha haft bättre vapen, gener, intellekt,
jordbruk, bla, bla, bla.
Skitsnack, eftersom Eduardo Galeano i Open Veins,
som borde vara alla latinoföräldrars bibel,
bevisar att det enda överlägsna européerna egentligen hade
var sina bakterier.
För om de europeiska kolonisatörerna attackerade
innan bakterierna fick fäste, förlorade de alltid!
Det var därför Cortés inte slog aztekerna första gången.
Han fick vänta ett helt år innan två tredjedelar av aztekerna
dog i europeiska smittkoppor.
Den andra faktorn som förstörde för aztekerna
var deras ökände kung Moctezuma,
som låg dåligt till i opinionsmätningarna.
Han konspirerade med Putin, jag menar Cortés,
för att inrätta honom som den gamla aztekguden Quetzalcóatl.
Jag tänker inte stava det.
Om Moctezuma kunde bevisa att Cortés var en gud,
kunde aztekerna vara säkra på att han skulle göra dem storslagna igen.
Jag är glad att ni fattar.
Men Moctezuma blev lurad av Cortés.
Vi har ett ord på spanska för Moctezuma.
Un pendejo.
Så Moctezuma
går till Cortés och säger:
"Min herre, ni har äntligen kommit till er stad, Mexiko.
Inta er tron, o Quetzalcóatl."
Och Cortés svarade:
"Vad kallade ni mig? Quetza vad? Quetza qué?"
"Ni måste skämta.
Ni är vår gud av jord och vatten. Inte sant, Quetzalcóatl?
Spela med, dumhuvud. Alla tittar."
"Visst, absolut,
men mina vänner kallar mig bara Cortés."
"Okej, bara Cortés."
Cortés fångar Moctezuma.
"Vi tar er till fånga
om ni inte öppnar stadsportarna. I så fall kanske ni får leva."
"Okej då, ni ger mig inget val, för ni är så maskulin.
Vi måste distrahera massorna
med ett offer.
Fan, nu vet jag. Sätt på musiken."
Spring in, Cortés, din idiot
Strunt i de fula vitingarna Som går till portarna
Ett, två, jag är fånge
I mitt eget hem
Det stämmer inte, Jag lät honom komma in,
Jag blev lurad, av honom
Cortés vill åt min tron
Jag låter honom inte få den
Svikit mitt folk, helt klart
Offrar oss, ger honom en match
Jag ska ta mig ur det här
Jag är Moctezuma
Subba
Ni ska inte få ta min tron, se här
Satsa allt så här
Jag är för gammal.
Jag kunde brutit något.
Så fort Cortés kom in i staden, var det kört för aztekerna.
De blev påminda om vad Stephen Hawking, den brittiske kosmologen, en gång sa:
"Livet vore tragiskt...
om det inte vore så...
roligt. Ha. Ha. Ha."
Moctezumas död är tragikomisk.
Cortés sticker honom i pitten,
dödar honom i sömnen,
och flyr. Men när aztekerna fick reda på
att deras marionettkung hade förrått dem, blev de vansinniga.
"Bara vi får döda vår kung.
Azteca!"
Aztekerna trodde på riktigt att deras grymma dans
skulle skrämma iväg erövrarna.
Tyvärr lyckades de inte.
Erövrarna svarade med sina kanoner.
Inget roligt alls med dem.
De stackars aztekerna,
som aldrig sett eller hört en kanon innan:
"Herrejävlar, var det åska?
Jag hoppas det regnar så ingen ser att jag kissade på mig.
Jävlar! Jag sket på mig!
Det måste vara jordens undergång!
Det måste vara... 2012!
Spring för livet,
vi kommer dö!
Det lilla antal azteker som var kvar
kom ut febriga
för en sista strid.
"Chipotle, Cholula, Flan..."
Och erövrarna:
"Joder.
Gabriel, García, Márquez."
Erövrarna gav igen med musköter.
Och de sista aztekerna var borta.
"Nej! Mamma!"
"Min son."
Blodiga och slagna på aztekisk hemmaplan
förlorade aztekerna ändå med tunn marginal.
Som man säger i Palestina...
Hur kan en rättvis gud låta människor göra så mot varandra?
Det, mina vänner,
är slutet på aztekernas mäktiga rike.
Jag vet att de förlorade.
Det var den mest framgångsrika förstörelsen av ett folks språk,
kultur och religion i historien.
Men de slogs och dog så att vi kan leva.
Jag tänkte att det var en bra läxa att lära min son.
Att kämpa till det bittra slutet.
Jag gick till hans rum för att berätta
men min son sa: "Pappa... Moctezuma? Är det din bästa hjälte?
Han klarar inte ens regel två i ditt hjältetest.
Han var ett rövhål, för han förrådde sitt folk för att rädda sig själv."
"Buddy, du missar det viktigaste.
Aztekerna slogs mot den dödligaste bakteriekrigföringen genom tiderna.
Föreställ dig att alla du känner och älskar är döende."
"Okej. Jag gör min läxa själv nu.
Det betyder ensam. Det betyder att du ska gå."
"Gå vart? Det är mitt hus."
Jag ska vara ärlig mot er.
Jag kunde inte uppfostra honom.
Jag behövde hjälp, så jag började med terapi.
Ja, jag går i terapi.
Jag ser inte ut att behöva det för jag verkar självsäker och välanpassad,
som någon man vill fastna i en hiss med, men nej.
Jag behöver massor av hjälp.
Innan jag konfronterar andra, måste jag kunna konfrontera mig själv.
Min terapeut, dr T., som låter precis som Tim Gunn i Project Runway, säger:
"John, du använder humorn för att undvika dina problem.
Det är en föråldrad överlevnadsstrategi som hjälpte dig ur gettot
men nu börjar den hålla tillbaka dig."
"Jag vet, jag återfaller.
Jag vet...
Jag sviker min son. Jag är besatt av krig och hjältar
och jag hittar ingen latinohjälte till min son."
"Frågan är vem som är din latinohjälte, John.
Hur ska du hitta en åt din son om du inte har någon själv?
Får jag komma med ett förslag?
Varför inte din pappa?"
"Min pappa. Helvete. Om jag säger så här...
När mobbarna i skolan sa till mig:
"John, jag slår vad om att min farsa klår din"
svarade jag: 'Jaså? När?'"
"Utmärkt, fly inte från detta. Gå djupare.
Prata med din pappa, mannen som inte gav dig sin kärlek
men gav dig det kreativa om än patetiska behovet
att söka bekräftelse hos främlingar."
"Okej, doktorn. Okej.
Pappa, jag förlåter dig för min jävliga barndom,
men kan du inte förlåta mig för att jag pratar om det? Jag hatar dig.
Nej, doktorn. Den här skiten funkar inte."
"Nej, John, fortsätt.
Vi nådde fram till ett kritiskt ögonblick i din undantryckta gettoilska.
Men om vi inte tacklar den i detta ögonblick
kanske du aldrig mer kan fungera... Oj, tiden springer iväg.
Vi har inte mer tid idag. Samma tid nästa vecka?
Mr Weinstein, du kan komma in."
Jag lämnar terapeuten
med ett obehandlat kroniskt fall av gettoilska.
Timeout. Urban Dictionary-dags.
För den som inte vet vad gettoilska är...
Det är när hela världen säger åt dig att du är värdelös.
Du kämpar med mikroaggressioner varje dag, men när du förlorar slaget
börjar du drunkna i...
en självföraktande brinnande ilska men...
Men som latinamerikansk man
får du inte ens bli arg, för de jävla myndigheterna
och polisen kan säga att du är ett hot,
och nästa person som skjuts eller deporteras kan vara du. Eller jag.
För latinamerikanska liv är billiga i USA.
Jag visste inte hur jag skulle hantera det,
så jag flydde till min favoritdrog, böcker.
Och jag hittar mer ammunition
i denna otroliga bok av geniet Charles Mann,
som skrev det här kärleksbrevet som heter 1491.
I den säger han att år 1531,
11 år efter aztekerna erövrats,
hämtar Cortés sin kusin, Pizarro,
och låter honom leda en expedition mot det största riket på jorden.
Inkariket. Inka var tre gånger så stort som något rike på den tiden.
Större än Mingdynastin,
större än Tsarryssland.
Så avancerat att de började med socialism
före Karl Marx.
De hade binärkod som föregick datorn. Vad sägs om det?
Någon här inne som vet vilka fem länder i Sydamerika som utgjorde inkariket?
Vi börjar uppifrån. Colombia,
Ecuador... Om det går för fort så tar jag det långsammare.
Peru...
Bolivia...
Och Chi...
le.
Låt mig kontextualisera.
Skitstöveln Pizarro hade tre saker som gynnade honom. Ett:
Cortés instruktioner för hur man fick indianska allierade.
Två: Hans kusins bakteriekrigföring
hade tagit sig ända från aztekerna till inkafolket
och dödat halva befolkningen.
För européerna hade avslöjat att sjukdomarna redan fanns.
Det tredje och viktigaste: Narcissismen...
i små...
skillnader.
Freud har förklarat fenomenet på ett bra sätt och han säger:
"Ja, människor är av naturen avundsjuka till och med på sina bröder
och sina bästa vänner,
för människor måste känna sig överlägsna,
och kommer leta efter minsta möjliga skillnad
för att känna sig bättre än dig, de jävla idioterna."
Freud kunde sina grejor.
Javisst, för även om vi alla tillhörde samma folk
skulle vi hitta små, dumma anledningar att hata varandra.
Det var vad som hände här,
för den av inkariket mest hatade stammen var chancayfolket.
Det bör inte förväxlas med la chancla.
För det är latinobarns värsta fiende.
Ursäkta, chancla är spanska för flip-flop.
Våra mammor slår oss med dem när vi är små.
Så flip-flop...
Den av inkariket mest hatade fiendestam,
går ihop med Pizarro, och han säger till dem:
"Följ mig, vi gömmer oss bakom svarta tavlan.
Okej, munk, omvänd det förvildade inkafolket.
Om du misslyckas, går vi till plan B.
Munken Valverde sa: "Plan B!
Vad är plan B?"
"Spetsa dem i pitten, såklart.
Schh! Göm er!"
Munken kommer ut på torget omgiven av 80.000 inkaindianer.
I djungelform, iförd läder-Speedos.
Sexiga som fan.
Och munken går fram till Atahualpa, inkakungen, och säger: "Atahualpa:
Inkakung, vänligen ta denna bibel och konvertera,
för den katolska religionen är förlåtande, själafrälsande, bla, bla, bla.
Våra präster älskar barn.
Tillbringar mycket tid med dem."
Och Atahualpa kastar iväg bibeln.
"Vem är den här idioten?"
"Okej, skit samma. Plan B. Nu är det läge att sticka honom i pitten."
Pizarro kommer fram från gömstället.
"Atacan!"
Med sin armé av indianska allierade...
ligger de i bakhåll.
Atahualpa, inkakungen, försöker rymma på en bärstol.
Det är en slags kungabärande sak.
Och han: "Spring era jävlar."
Om ni inte tappar mig får ni ligga hur mycket ni vill i nästa liv."
Hans bärare: "Vi har dig."
Några timmar till så jag kommer med i facket och får försäkring."
Men Pizzaro genskjuter dem.
"Okej vilding, slutet är nära. Sätt ner er kung
eller så hugger jag av armarna."
"Kyss min bruna röv, jag sätter inte ner någon.
Fan! Han fick mig!
Tappa inte kungen!
Ta mig, Pizarro. Jag behöver inte min arm. Jag sparkar ner dig."
"Vilding, jag varnar dig. Sätt ner kungen eller så skär jag benen av dig."
"Skulle inte tro det, subba. Vad tänker du göra nu?
Fan, han fick mig!
Tappa inte kungen. Kom igen, Pizarro.
Jag biter dig. Kom igen."
"Okej, vilding. Sista chansen.
Sätt ner kungen, annars hugger jag huvudet av dig."
"Vilken del av 'nej, för fan' förstår du inte?
Fan, han fick mig!
Tappa inte kungen."
Inkafolket...
försvarade er, brorsor.
De tänkte inte tappa sin kung ens när deras liv berodde på det.
Det är lojalitet.
Varför tror niMonty Python snodde det från dem?
Så vann spanjorerna.
Den här kändes, för här var vår historia,
grunden för en brun ras, av ett latinamerikanskt folk,
med vår egen James Joyce, Dostojevskij och Proust,
som levde djupt i det latinamerikanska förflutna där vi skrev mytologi,
var pionjärer inom matematik och astronomi, briljerade i sport,
byggde akvedukter och pyramider som tog oss
till samma nivå som alla andra stora civilisationer.
Men nu... helt utplånade.
Jag visste inte hur jag skulle hantera det.
Hur jag skulle förklara det för min son.
Och då... fick jag ett sms från min fru.
"John, möt mig på rektorns kontor."
"Jävlar." Så jag gick till rektorn.
Han sa: "Jag fick nyss en anonym film
på när din son slår en annan elev i ansiktet."
"Det kan inte stämma, för vet ni vad?
Min son är den som blir mobbad."
"Inte enligt videon. Jag vet inte vad som pågår där hemma
men din sons betyg har gjort en djupdykning på sistone.
Det kan vara så att han inte klarar terminen.
Men oroa dig inte, John, vi ser över det efter hans övervakning."
"Övervakning? Vad pratar du om? Sätter du min son på övervakning?
Min son blev uppenbarligen ditsatt. Vad pratar vi om?
Är det för att mobbarens familj betalade för biblioteket?
Är det vad vi pratar om?
Varför måste du göra så? Känner du mig?
Känner du mig? Släpp mig.
Släpp mig."
Jag eskorteras ut från rektorns kontor...
och går skamsen hem med min fru och son och säger:
"Älskling, förlåt.
Jag tappade greppet. Jag sa ju förlåt.
Buddy, älskling, vad hände egentligen?"
"Mobbaren bara skrek: 'Det är därför ingen gillar dig.
Ingen gillar dig för din pappa är en efterbliven kändis.'
Så jag slog honom, och då filmade de mig."
"Kom igen, du vet bättre än att göra så.
Älskling, det var inte mitt förslag."
"Pappa, jag gav honom en tjuvsmäll, så som du sa.
Klarar jag inte ditt hjältetest nu?
Fan ta dig och ditt dumma test!"
Och min fru...
"Jag hoppas du är nöjd, John.
Jag hoppas du är nöjd.
Uppmuntra den här sortens våldsamt uppförande i mitt hus.
Vad är det för fel på dig?
Buddy, älskling.
Du är inte skyldig någon några ursäkter för dina brister.
Ingen är perfekt.
Säg åt mobbaren att om han ska ge sig på dig igen,
får han se till att vara perfekt.
Eller låta dig vara.
Okej?
Kom så äter vi. John, vi ses där hemma."
"Va? Jag vill också följa med."
"Nej, du gör bara saker värre."
Tillbaka på terapin...
"John, du ska få gå djupare i ditt undermedvetna.
Vi ska göra ordassociationer. Jag säger ett ord eller en fras
och du säger det första du tänker på."
"Tuttar."
"Eh, nej. Vi har inte börjat än.
Vi testar egennamn. Då provar vi igen.
Succé."
"Mark Zuckerberg."
"Geni."
"Det var svårt. Riktigt svårt...
Steve Jobs?"
"Legend."
"Billy Joel."
"Marc Anthony då?"
"Ja."
"Vad säger du om soloartister?"
"Det måste bli Spalding Gray. Han är gudfadern."
"Ser du mönstret, John?"
"Du har rätt, doktorn."
Jag är hjärntvättad. Nej, värre - vittvättad.
Jag förstår inte hur det gick till.
De tog sig in djupt och fick mig att tro att vita människor är bättre än jag.
Fan. Var kom den skiten från?"
"Förutom historieböcker, filmer, tv och tidningar, så vet jag inte.
Men, som en av mina klienter, inga namn nämnda,
för han är en politisk figur...
Han ställde upp i borgmästarvalet, men fälldes av en kukbild.
Han sa att det finns en konferens i Texas på temat mångfald.
Du kanske kan åka dit och bekräfta din latinamerikanska ställning."
"Tack, doktorn. Men bröt du inte nyss din tystnadsplikt?
Vad säger du bakom min rygg?
"Oj, vad tiden går, det var allt vi hann idag.
Samma tid nästa vecka? Nej, jag fick ta ett akutmöte nästa vecka
och jag fick ge din tid till Anthony Weiner."
Så...
jag går från terapeuten
och anmäler mig till konferensen i Texas, men det kändes inte bra.
Mest för att det var i Texas.
Dagen kom och jag flög hela vägen till Dallas.
Där försökte jag hålla mig borta från alkohol i logen.
Tack, en till.
Jag dricker aldrig, nej.
Jag är rädd att all gettoskit jag har inom mig ska börja komma ut.
Ni vet vad jag menar. Tack, jag tar en dubbel.
Men jag var nervös som fan, de kallade in oss på scen,
och moderatorn, någon Texaskille, börjar racka ned på mig.
"Ah, mr Liquidzamo.
Jag är fängslad av denna nischade latinamerikansk historia.
Men du är en outsider och utlänning
och ditt uttalande är en direkt attack mot amerikansk exceptionalism.
Så jag måste hålla med senator Thom Tillis från North Carolina
som säger att latinamerikaner och svarta inte är traditionella amerikaner."
Pang.
Alkoholen slår till.
"Nischad historia, skitstövel?
Exceptionalism, din vita bonnläpp?
Backa undan för helvete,
med ditt chauvinistiska, främlingsfientliga och felaktiga skitsnack
för du snackar verkligen en massa skit,
din jävla subba!
För bildandet av Amerikas förenta stater kunde enbart ha skett
genom en av de mest omfattande kampanjer av etnisk rensning som världen har sett.
Förstår du nu, din jävel? Känner du mig?
Va? Känner du mig?
Texaspubliken var inte som ni.
Inte alls.
De vände sig mot mig. De började bua ut mig.
Men när jag återberättade det för min son utelämnade jag smart nog buandet.
"Lova mig att du aldrig tappar greppet,
särskilt inte i en diskussion.
Särskilt om du inte är vit, för då hör ingen innehållet
i det du försöker säga. Okej?
Det jag skulle ha sagt, lugnt och samlat, till herr Texas, herr moderator, var:
"Jag är ingen outsider.
Sir, vi är inte utlänningar.
Vi är ett stort nätverk av stammar som blandades och bodde samman.
Vi flyttade frivilligt och var nordliga, centrala,
sydliga, karibiska och mexikanska indianer,
och vi är alla av samma blod."
Vi är så sammankopplade, att när jag kollade mitt DNA,
kunde de inte säga vilken stam jag kom från.
När jag fick resultaten stod det bara:
"Ursprungsamerikan."
Ja!
Och det visade även att jag hade en könssjukdom från high school.
Hade du aldrig det i high school?
Var du inte populär?
Jag har inte glömt dig heller.
Nu var det november.
Det var Thanksgiving och jag väntar och väntar på maten.
Äntligen kommer min fru, helt meshugena.
"John, Buddy kommer inte ner.
Mobbaren har vänt hela årskursen mot honom.
Jag vet varken ut eller in."
"Jag går och pratar med honom. Det kanske går bättre."
Buddy, vad säger du om en promenad? Jag vill dela något med dig."
"Nej, gå härifrån. Låt mig vara.
Jag vill dö. Låt mig vara!"
"Jag vet vad du går genom."
Då kommer min dotter...
"Låt mig hjälpa till. Snälla, låt mig."
"Okej."
"Buddy, visste du att pappa blev utbuad av hela Texas?
Vill du se det? Jag har det här på YouTube.
Buddy, vet du vad?
Tänk på mobbaren som ett sandpapper.
Visst, det kommer riva dig och göra ont, men till slut
kommer han vara värdelös och du kommer vara polerad."
Wow.
"Hon har inte fel.
Hon har inte fel, för vet ni vad? Människor...
kommer försöka skada oss med sina ord, för vissa människor är olyckliga.
De gillar inte sig själva
och vill att andra ska må lika dåligt som de gör.
Vet ni vad?
De vågar nog inte erkänna det för sig själva."
"Pappa... Gillar du inte heller dig själv ibland?"
"Älskling, det är bara det att jag vågar säga det till dig.
Ska vi går ner och fira Thanksgiving ihop? Vi har mycket att vara tacksamma för i år.
Kom igen, öppna dörren.
Öppna dörren, Buddy.
Kom igen. Öppna dörren.
Jag är nyfiken på hur det går med hjälteprojektet?
Tänker du inte säga?
Ska vi öppna historieboken ihop
och se vad Horace Greeley sa?
Det kan vara kul."
Kan någon här hjälpa mig?
Extrapoäng om någon vet vad Horace Greeley sa.
Det stämmer.
Det är rätt. Horace Greeley var skitstöveln
som sa: "Åk västerut, unge man."
Det skulle han aldrig ha sagt.
För de "riktiga" illegala invandrarpionjärerna slutade inte komma.
Det är D-listan av vita, så ta inte illa upp.
De riktiga gangstrarna.
Brottslingar, mördare och våldtäktsmän från europeiska fängelser.
Till och med Alexander de Tocqueville, min franska favoritfilosof från 1800-talet
fick gå till kongressen på grund av de här pionjärerna.
Och han sa:
"Jag vet inte
hur ni gjorde.
Ni amerikaner
är så bra på att utrota indianer.
Inte ens spanjorerna är så bra.
Och ni gillar det så mycket. Hur gör ni?"
Jag måste nått fram till min son för han öppnar dörren.
"Hur kan våra indianska förfäder varit så dumma?
Hur kunde de inte se utrotningen komma?"
"Det har visat sig vara historiskt omöjligt
att se sådan utplåning komma.
Till och med våra cherokeser
blev överfallna av den jävla Andrew Jackson.
Och vår sjunde president proklamerar för cherokeserna:
"Lyssna, hövding Lipsill.
Du och dina avkommor kan stanna i vårt land
om ni följer våra lagar.
Så hädanefter, kommer det blir några nya lagar
speciellt för er."
Jag vet, jag är mer lik Frederick Douglass än Andrew Jackson.
Men jag liknar hellre Freddy än Andy alla dagar i veckan.
Särskilt efter att man fått veta att de stackars folken faktiskt
försökte leva enligt de strikta lagarna i Andrew Jacksons "Indian Removal Act".
Den är så skruvad och skenhelig,
för Ben Franklin och grundarna plagierade irokesernas konstitution
för att skapa vår konstitution,
för den stora frihet och självständighet den garanterar varje enskild stat.
Sen gör de samma sak igen på 1930-talet
med "repatrieringslagen",
där de anklagar mexikansk-amerikaner för att ha tagit jobb under depressionen.
Låter det bekant?
President Herbert Hoover "repatrierar"
500.000 latinamerikaner som föddes här.
De av oss som inte åkte blev lynchade.
Mellan 1830 och 1930,
blev 600 lynchade.
Nu gör de samma sak igen,
med alla anti-immigration lagar.
De gör oss så rädda för att bli stoppade och kontrollerade,
att vi måste låtsas att vi inte kan prata spanska.
De gör oss så rädda för att bli deporterade och bortförda
att vi måste låtsas vara vita.
Vi måste låtsas att vi inte ens kan dansa.
"Jag dansar alltid som en groda i en mixer.
Jag svär, jag älskar Nickelback."
Tills de börjar spela merengue eller cumbia.
"Jävlar. Helvete också.
Fan.
Helvetes jävla skit.
Stäng av!
Fan."
Det avslöjar oss alltid.
Varenda gång.
Så...
Andrew Jackson fick genom sitt Indian Removal Act 1830.
En tredjedel av cherokeserna
dog den vintern när de gick... Allihop tillsammans:
Tårarnas väg.
Jag vet att det är en förfärlig mänsklig grymhet, men föreställ er
den skuld föräldrarna som överlevde Tårarnas väg la på sina barn.
"Vill du höra om misär lille Buffalo Kånkelbär?
Jämfört med min barndom, vet du inte hur lätt du har det."
Jag vet inte med er, men jag älskar att ge dåligt samvete.
Det är det övertag jag har kvar när mina barn vill ha
ett nytt iTunes-album eller tv-spel,
eller fler trasiga jeans.
Och min dotter får spel: "Jag hatar mitt liv!
Varför blev jag född till den här världen som jag hatar?"
Din snorunge.
Du vet inte hur lätt du har det.
När jag var barn fanns inget internet. Vi hade inga iPads eller Spotify.
Om man ville stjäla musik
fick man gå till den jävla skivaffären och snatta den själv!
Eller sitta hela dagen och spela in från radion!
Och DJ:n överröstade ofta låtens början
och förstörde allt!
Om man ville veta texten till en låt...
Herregud!
Herrejösses, då fick man spola tillbaka om och om igen.
Det är därför jag inte visste att 'Rock the Cat Box'
egentligen var 'Rock the Casbah!'"
Som ni ser, blev jag galen.
Bokstavligen galen.
Jag tror att det var för att jag läste om vår historia i flera månader.
Jag fick någon slags förfädersrelaterad PTSD,
Jag vet inte.
Men när det gick ut över mina barn
så drog jag ett streck i sanden. Jag var klar.
På sportlovet berättade jag för min son att jag gav upp.
Jag såg honom sitta i mörkret på rummet, helt ensam och ledsen...
"Hej lilleman, jag är ledsen att jag svek dig.
Jag försökte skydda dig från det här...
Jag bara..."
"Pappa, oroa dig inte.
Jag har insett
att många i min årskurs helt enkelt...
aldrig kommer gilla mig. Men jag insåg också att jag skiter i det.
Jag ska fokusera på mitt hjälteprojekt så jag kan ta examen
och försvinna från den här skolan, men vänta, jag vill göra projektet
om något som ingen någonsin gjort."
"Okej, Buddy.
Det får bli vårt hemliga projekt.
Nu vet jag! Jag vet något som ingen annan gjort.
Det kommer skaka om din värld.
Det skakade om min.
När jag fick reda på att vi latinamerikaner hade deltagit i
inbördeskriget...
Säg det till mobbaren, för 20.000 av oss latinamerikaner
kämpade i nord och syd.
Jag vet, vi följer alltid pengarna.
Okej, glöm inbördeskriget.
Jag ska hitta din latinamerikanske krigshjälte.
Jag ska bara kolla mina anteckningar.
Du kommer häpna.
Jag häpnade när jag insåg att vi latinamerikaner hade hjälpt till
i den amerikanska revolutionen.
Tio tusen okända latinamerikanska patrioter kämpade,
av totalt 80.000 amerikaner. Det är en av åtta.
Några var generaler. Och kvinnor, kubanska kvinnor i Virginia
sålde sina smycken,
sina creolörhängen...
för att utfodra patrioterna. Men den grymmaste...
latinamerikanske hjälte jag hittade var general Bernardo Gálvez.
Den här killen donerade vapen värda 70.000 dollar till George Washington.
Med juvelerna och vapnen, finansierade vi också kriget.
Vi är också söner och döttrar till den amerikanska revolutionen.
Plötsligt dyker min dotter upp, tar av hörlurarna och säger:
"Allvarligt, pappa?
Allvarligt?
Typ 95 % av det du pratat om handlar om militärhistoria.
Bara om män.
Vilken kortsynt och komprometterad könsdiskriminerande historiesyn.
Pappa, du är så sexistisk!
Jag fattar inte att jag kom från dig!"
Hon satte på sig hörlurarna och spelade en kvinnofientlig raplåt.
"Buddy, jag insåg inte att jag var omedvetet sexistisk.
Jag måste göra om all forskning
och nu från ett kvinnoperspektiv."
"Nej, det är bättre om du inte hjälper henne."
Du slänger åt mig de här slumpmässiga hjältarna, alla krigskillar."
"Slumpmässiga hjältar.
Visste du att vår historia har strukits ur historieböckerna?
Varför visste du inte att 30.000 av oss slogs i första världskriget,
och nästan 500.000 av oss offrade livet i andra världskriget?
"Jag bryr mig inte.
För mig är våld den värsta sortens kommunikation.
Det är därför... Jag har redan mitt projekt
så lägg dig inte i. Jag jobbar redan på det."
"Så du gillar inte krigshjältar. Okej, inga problem.
Jag har ett hemligt förråd här som jag sparat åt dig.
Riktiga grejor. Politiska ledare.
Simón Bolívar, Sydamerikas George Washington.
Eller människorättsaktivisten César Chávez?
Gå inte iväg.
Vet du hur svårt det är att hitta dem
som bara var svartskallar och mexare för dem?
Jag antar att han inte ville ha min hjälp.
Men nu hade jag all den här informationen som fastnat i huvudet och som jag ältade.
Det kändes som att jag blev galen.
Då fick jag reda på
att en av fyra personer i USA lider av psykisk ohälsa.
Tänk på dina tre bästa vänner.
Om de är okej, så är det du.
Latinamerikansk statistik kallar.
Vi latinamerikaner är den andra äldsta etniska gruppen i USA
efter ursprungsamerikaner.
Med 22 % har vi den högsta andelen elever som hoppar av skolan av alla minoriteter.
Med 32 % är vi den mest mobbade etniska gruppen på arbetsplatser.
Med 40 % av fängelsebefolkningen, på grund av immigrationsförvar,
är vi den största etniska gruppen i fängelserna.
60 % av hatbrotten begås mot oss, så vi har rekordet där också.
Och vi utgör nästan 70 miljoner
hårt arbetande amerikaner i det här landet,
och den här presidenten har förklarat krig mot oss med sin nolltolerans,
genom att förråda våra "drömmare" och förtala mexikansk-amerikaner
och lämna amerikanska medborgare i Puerto Rico åt döden.
Hur vågar han!
När vi är så amerikanska att det gör ont.
Vi är den enda etniska gruppen som har kämpat i alla av landet krig.
Vi har spillt blod för USA i vartenda krig.
Vi är den minoritet med flest utmärkelser i vartenda ett av krigen.
Men var är vittnesmålen?
Var omnämns de? Föreställ er om de skrevs in i historien igen.
Skrevs in i historieböckerna igen?
Kan ni tänka er hur USA skulle se på oss?
Kan ni tänka er hur vi skulle se på oss själva?
Och då somnade jag.
Jag vet inte hur länge jag sov men det var länge.
Det enda jag tänkte på var: Kommer min son ta examen?
Herregud.
Vad hände?
"John, vakna. Det är Buddys examensdag och John...
Buddy har en överraskning åt oss.
Alla väntar på dig där nere.
Du gör oss sena."
"En överraskning? Varför har ingen sagt något?"
Vi springer ner till aulan
till min sons examen från mellanstadiet.
Det är sjätte klass.
Min fru och jag är uppspelta.
Vi trodde inte den här dagen skulle komma.
Jag ska sätta mig på min plats
och gissa vem som tar den?
Den come mierda mobbarens pappa.
"Du får inte sitta ner för du var en sån gnällmoster
och grät hos rektorn, så nu har min son ingen chans
att komma till en bra skola. Tack, jag uppskattar det.
Jag är glad att jag donerade pengar till hjälpfonden.
Det har verkligen hjälpt mig."
"Ursäkta, vad bra att du ger för din egen skull.
Bara så du vet, vi får inte ekonomiskt stöd.
Bara för att jag är latinamerikan tog du för givet.
Min son kom in för han förtjänade det.
Till skillnad från ungar som gynnats av
något kvoteringssystem för lata, privilegierade vita ungar,
som om den demografin kunde vara underrepresenterad.
"Ska vi gå ut utanför?"
"Jag vill inget hellre än att dansa mambo på ditt ansikte,
men jag förnekar mig det nöjet
för som en klok puertoricansk, colombiansk, judisk,
inkansk, aztekisk unge sa:
'Våld är den lägsta formen av kommunikation.'"
Där gav jag svar på tal.
Jag var pappan jag ville min son skulle ha.
Då slår min fru till mig: "John, kan du vara tyst?
Buddy ska prata nu."
Precis då hör jag dem säga min sons namn.
Det här var ögonblicket jag har fruktat i hela mitt liv.
Jag kunde inte gå upp dit, kunde inte hjälpa honom,
kunde inte fixa något, inte rädda honom, jag fick släppa taget.
"John! Tyst! Att handlar inte om dig."
"Okej."
Jag ser min son närma sig podiet.
Jag kunde inte tro det var min son.
Vem var denna fantastiska unge man som gick mot podiet?
Först när rektorn bad mig
göra om mitt hjälteprojekt till detta tal,
var jag inte förberedd, men...
de senaste veckorna har något ändrats för mig.
Jag lärde mig av att se min pappa heroiskt misslyckas.
Jag lärde mig att en hjälte inte behöver vinna
och en hjälte måste inte klå upp en fiende för att bli hjälte.
Och vi har inte förlorat, för vi har lidit de största nederlagen i historien
och vi är fortfarande här.
Vi skriver, uppfinner, dansar och ger inte upp.
På grund av en situation jag var i, tvingades jag att se in i mig själv.
Och då såg jag att på vissa sätt
har jag många hjältar inom mig.
Jag är César Chávez.
Jag är Céspedes i the Mets, även om han alltid är skadad.
Jag är Menudo.
Jag är Sonia Sotomayor.
Jag är definitivt inte Ted Cruz.
Men det viktigaste jag lärde mig när jag misslyckades i skolan
var det som en klasskompis sa:
"Du är kungen av ingenting."
Men om mayafolket uppfann begreppet noll
så är ingenting inte inget.
Om de kan göra något av inget,
så är min hjälte...
Min...
hjälte...
är...
jag."
Tack.